Takže.
"Líbí se mi..." Ne, ne.
"Líbí se mi tvůj..." Ne, to není ono.
"Líbí se mi tvůj styl.
Líbí se mi tvůj úsměv.
Měla bys být v časopise, protože seš královna.
Naše láska je nadevše."
Percy.
- Ted' nemám čas. - Percy, vy tam máte ženskou?
Percy. Percy.
Proč se ptáš, jestli tady mám ženskou?
Nevím. Slyšel jsem mluvení.
- Vymýšlím svůj slib. - Slib?
Jo, na ten trapnej večírek, kvůli kterýmu manželka šílí.
Reggie, tahle šaškárna mě stojí spoustu peněz.
Chce, abysme si obnovili slib.
Je snad špatný, co jsem řekl poprvé? Co je špatnýho na "ano"?
- Řekl jsem to, ne? - Jo.
- Ty ženský. - Já vím. Jsou úplně...
Ale víte co, pane Jonesi?
Je bezva, že jste použil text z tý písničky.
- Napsal jsem to cestou do práce. - Vážně?
- Jo. - Poslouchal jste
u toho rádio? Je to B2K, pane Jonesi.
Tak dobře. A jak to teda pokračuje?
Dál je...
Otoč se, zlato A předved' mi svý sexy tělo
Bum, bum, bum
Takhle.
Reggie.
Ukaž mi svůj sexy úsměv Bum, bum
- Třikrát bum. - Třikrát.
Ukaž mi svůj sexy úsměv a bum
Ukaž mi svůj sexy úsměv a...
Šěfe, přivede si Theresa na vaše výročí svýho novýho kluka?
Jo.
Co je? Mně to nevadí.
- Už jste ho viděl? - Ne.
Vytáhl jsem jeho kreditní historii.
- To ne. - Ale jo.
Ten kluk dělá maklěře v JP Oliver.
Theresa? To není možný.
Marilyn tvrdí, že je do něj blázen. A jeho kreditní historie?
To je jedna báseň. Skoro jsem se rozbrečel.
- Zdá se až moc dobrej. - Zřejmě je.
Hlavně že má práci.
- Přesně tak, P-R-Á-C-I. - Končím.
- Simone, jen klid.
Snažím se ti vysvětlit, jak funguje svět.
- Jde o klienty. Vysvětluju ti... - Těm je to jedno.
- Tomuhle taky, ne? - Nebud' přecitlivělý.
Takhle svět nefunguje. Jen ten tvůj.
Simone, posad' se. Simone!
Dobře, mám to.
Pitomče.
Nepotřebuju tě, Nathane!
Nepotřebuju JP Oliver.
Mám dobrej životopis.
Práci dostanu kdekoliv. Tady končím.
Sakra. Nebudu panikařit. Nebudu panikařit.
Co řeknu Therese? Co jí řeknu?
"Zlato, víš, jak vždycky říkáš,
že jsem moc v práci? Tak mám skvělou zprávu!"
Budoucímu tchánovi řeknu, že jsem bez práce. Bezva!
Pojedu druhým.
Nemůžu skončit v práci!
- Nebudu se doprošovat! - 20 babek, že se vrátí.
- Beru. - Panebože! Skončil jsem v práci.
Nepotřebuju takovou práci. Ne, ne.
Už jde.
- Dobrý den. - Hezký den.
- Ahoj. Liz, tady Simon Green. - Simone, jak to jde?
Všechny moje investice jdou nahoru.
Víš, jak jsi mi nabízela tu práci?
- Je ještě k mání? - Proč? Co se stalo?
Pak ti to řeknu. Promluvíš s Bartlettem?
Děláš si srandu? Už mu píšu e-mail.
Až zjistí, že chceš tu práci, zblázní se.
BARTE, SIMON GREEN... JE VE HŘE!!!
Díky.
Thereso? Zlato?
Ahoj.
Seš doma brzy.
- Jo. - Hodně brzy.
- Rychle jsem vypadnul. - Fajn. Pojd' mi pomoct.
Co to je?
Tumi?
Hezký.
- Odkdy je máme? - Ode dneška.
Společnej příjem.
To se máme, zlato!
Jo, máme.
Zlato...
Měls slyšet tátu, když jsem mu řekla,
že děláš v JP Oliver.
Přijde mi, že tě má radši než mě.
- Vážně? - Jo, to nepochopíš.
Co si pamatuju,
tak se vždycky ptal: "Thereso, má ten kluk práci?"
- Takže je dobře, že ji mám, co? - Já vím!
Jsem tak nadšená. A ty?
Thereso, chlap není nadšenej ze setkání s budoucím tchánem.
Říkal jsem si, že bysme mu to zatím neřekli.
- Co? Byl to tvůj nápad. - Já vím.
Už mi nepřipadá moc dobrej.
Myslím, že je skvělej.
Oznámit zásnuby na večírku rodičů
je nejlepší dárek, jakej jim můžeme dát.
Miláčku, máma se zblázní.
O tvou mámu strach nemám, ale jde mi o...
O něj.
Jo. Tady vypadá, že mu praskne céva v hlavě,
protože prohráváte v basketu.
Ne. Vyhrávaly jsme.
Jo.
Sem dáme stříšku zdobenou girlandou z tylu a růží,
taneční parket tady, hosté budou sedět
na židlích Chiavari. Jednoduché a elegantní.
Trávník bude posetý růžovými plátky.
Spoustou. Na naší svatbě jsme jich měli fůru a vypadalo to skvěle.
Byla do té svatby zapojena žena?
Jistě. Kdyby ne, bylo by to překvapení pro nás oba.
- Páni! - Podívejte...
Řeknu vám, to bude slavnost, pane Jonesi.
- 25 let manželství. - Díky.
- Přeju vám hodně síly. - Díky.
- Ahoj. - Ahoj, zlato.
Promiň mi zpoždění. Zástupce ředitele je nemocný,
takže jsem byla sama na 208 středoškoláků.
Byli jako z divokých vajec.
Dobrý den, Dante.
Percy, tak které?
- Mně se líbí... - Jmenujete se Percy?
- Které jsou dražší? - Obojí stojí stejně.
- Nestojí. - Tyhle jsou ze Saks
- a tyhle z Macy's. - Saks.
Díky. Ted' můžu vyjádřit upřímný názor.
- Líbí se mi tyhle. - Vážně?
To je škoda, protože si vezmu tyhle.
Aleluja.
- Zlato. - Ano?
Poslyš. Marilyn, proč se mě vůbec ptáš?
Protože je to významný den a chtěla jsem tě zapojit.
Tos mohla bez toho pitomce.
Dante je milej.
Milej.
Milej chlap, kterej občas rád spí s jinýma milýma chlapama.
Přestaň. Nemůžeš být otevřenější, Percy Jonesi? Dante je metrosexuál.
- Cože? - Je to obyčejný chlap s vkusem.
Nic takovýho není. Ještě řekni, že jezdí na jednorožci.
Hele, vážná tvář, vážná chvíle. Chci s tebou mluvit.
Já vím. Na slibu pracuju. Už je skoro dokonalej.
- To je fajn. Ale o to mi nejde. - A o co?
Ten kluk, co ho Theresa přivede. Neznám jeho rodiče,
nevím, odkud je. Nic o něm nevím.
Ale vím jedno, Percy,
- že musíš být milý. - To jsem vždycky.
Aspoň tak dlouho, než zjistíme, kdo je zač.
Já už to vím.
- Vyjel sis jeho kreditní historii? - Ne.
Vyjel sis ji, Percy?
Mrknul jsem na ni, jo.
Ale kreditní historie nevypovídá o charakteru.
Ale díky 22 letům praxe úvěráře toho kluka hned odhadnu.
Ty víš, že na to mám čich.
Potřebuju 5 sekund.
Víc nepotřebuju.
- Nikdo to neumí líp než já. - Cože?
Já nic neřekla.
S tátama to moc neumím, zlato.
S mámama jsem dobrej.
Je to kus chlapa, co?
Strašnej. Má bodavej zrak, kterej se ti dostane až do duše.
Dlouho se mu nedívej do očí, aspoň ne dnes, jo?
Zlato, dělám si srandu.
Neboj. Bude to legrace.
- Řeklas jim to? - Co?
- Zlato, ne... Že... - Co?
- Řeklas...? - Hezkej, hladce oholen, co?
Bez pigmentu. Řeklas, že jsem bílej?
Ty seš bílej?
Ty seš bílej? Zastavte!
Proboha! Podívejte, co jste...
Panebože! Simone, promiň.
- To byl vtip, pane. - Jo, jste vtipná.
Simone, seš v pořádku?
- Kdo seš? - To myslíš vážně?
Proč jsem v Jersey?
Simone.
Přestaň.
- Neboj, bude to bezva, jo? - Dobře.
Moc se omlouvám. Hloupej vtip.
- Řeklas jim to? - Ne.
Řekla jsem jim jen důležitý věci.
Že tě miluju, že seš úžasnej,
že máš roztomilý mateřský znamínko na levý půlce.
Jen ses nezmínila, že ta půlka je bílá.
Simone, neřekla jsem to, protože na tom nezáleží.
Ale bude. Bude.
Díky za radu.
Tati!
Podívejme. Obejmi tátu.
Jak se máš? Mami!
- Tady seš. Jsem Percy Jones. - Těší mě.
Panečku. Líbíš se mi. Máš pevnej stisk.
To je jinak.
Snažíš se, aby byla moje dcera šťastná?
- Ne, tati... - Počkej, holčičko.
- Odneste to ke dveřím. - Ne, víš, on...
Nepřerušuj mě, zlato. Prohlížím si tvýho přítele.
Pane, nestůjte tam jako socha. Odneste to ke dveřím.
To je ten obdélník s dírou. Uvnitř je nábytek. Díky.
- Ano, pane. - Snažíš se,
- aby byla má dcera šťastná? - To si nejsem jist,
- ale rád bych to prubnul. - Měl bych... Líbí se mi.
- Poslyšte, já... - Mladíku,
nemějte strach. Kolik dlužím, 30?
- Tati... - Kupte si bonbóny...
To je Simon.
Simon.
- Tak se jmenuje její kluk. - Jo.
- A kdo jste vy? - Wesley Thompson, to je můj taxík.
Ale jestli pořád chcete, abych obšťastnil vaši dceru,
tak jdu do toho.
- Radši jděte. - Já jen...
Kdyby mi tak Theresa řekla, že jste černí.
Ušetřilo by to tu trapnou chvíli.
Mně se líbí.
Jo.
- Vítej doma, zlato. - Díky, mami.
- Zlato, já to vezmu. - To je dobrý.
- Marilyn... - Úsměv.
Kruci.
Nebudeme tady stát. Pojd'me dovnitř.
Půjdeme radši rychle dovnitř.
Není třeba tady stát. Jdeme. Rychle.
On je bílej.
Tobě nic neunikne.
Zřejmě těch 22 let praxe úvěráře.
- Tys to věděla, vid'? - Ne, přísahám.
Ale došlo mi to, když řekla podruhé "tati".
Proč nic neřekla? Nějak nás nevarovala?
Naše holky jsme učili vidět lidi, ne barvu.
- Já vím, ale... - Tak v čem je problém?
Že nám to neřekla.
Čekal jsem Denzela Washingtona
a přišel Bělásek Bělohlavý.
- Ahoj. - Ahoj.
Provázím Simona domem.
Máte krásný dům, paní Jonesová.
Díky, Simone. Říkej mi Marilyn.
Dobře. Vy taky, pane Jonesi.
Díky. Říkej mi pane Jonesi.
Dělám si srandu.
- To jste mě dostal. - Dělám limonádu.
- Sedněte si. - Jo, díky.
- Sedni si, zlato. - Jo.
Simone, prý děláš v JP Oliver?
Ano, pane.
Líbí se ti tam? Seš tam dlouho?
Dva roky.
Jdeš nahoru?
Nedávno tam byl určitej pohyb.
- Seš dříč? - Ten největší.
- JP Oliver má nabídku nových akcií... - To ho nezajímá.
- Ptá se tě na tvou práci. - Jo, ale zacházíš do detailů...
On je skromný. Zmlkni.
Udělali ze Simona... Jak se tomu říká, poradce?
V pondělí letí do San Francisca.
Tři dny ho neuvidím.
- Simone, co dělají tví rodiče? - Jo.
- Máma dělá v realitce. - Pomůžu ti.
A prodává žaluzie a učí tanec.
Páni, ta má hodně zaměstnání.
Je samoživitelka. Vždycky tvrdě pracovala.
Co tvůj otec?
Opustil nás, když mi byly 2, a od tý doby jsem ho moc neviděl.
To je mi líto.
- To se stává. - Simone, děláš nějaký sport?
Na vejšce jsem hrál fotbálek.
- Ten stolní s těma panákama... - Znám fotbálek.
- Blbej vtip. - To není sport.
Tati, netrap ho.
Já ho netrápím, jen se zajímám.
Nechápu, proč neděláš sport. Nedává to smysl.
Kdo nesportuje, není opravdovej chlap.
- Dřív jsem závodil. - Na trati?
Na sprintera nevypadáš. Běhal jsi steeplechase?
- Tati. - No tak. V čem jsi závodil?
- V autech. - V autech?
- NASCAR. - NASCAR.
Přesně.
Byly to takový sny.
Skončily jednoho horkýho dne na okruhu v Charlotte.
Měl jsem nehodu.
Prý jsem se mohl zabít. Ale vyváznul jsem bez škrábance.
- Bylo to znamení. - NASCAR.
Dělal jsem hlavně v depu. Byl jsem testovací jezdec.
Pro koho?
- Pro koho jsem...? - Jo.
- Jay Gordon. - Jezdils pro Jeffa Gordona?
Říkáme mu J nebo J.G. Byla to přezdívka.
Přezdívka v depu.
NASCAR?
Říkal jsem, že o sobě nerad mluvím.
NASCAR.
Co jsem měl dělat? Zíral na mě
tím svým bodavým zrakem.
- Nezíral. - Naplněný bodavým zklamáním,
protože nedělám sport.
"Kdo nesportuje, není opravdovej chlap."
Ale jedno mu musím nechat. Je to kus chlapa.
Je prostě velkej. Tys to říkala, ale on je hodně velkej.
Ale proč jsi lhal o NASCAR? Táta miluje NASCAR.
Je to NASCAR. Zlato, je to nejbělejší sport na planetě.
- Už ne, Simone. - Zlato, je to NASCAR
a hokej. Měl jsem mluvit o hokeji.
Neboj. Zapomene na to. Tohle dělá s každým.
Trvá mu, než si zvykne na nový lidi.
O čem to mluvíš?
V neděli už budeš součástí rodiny.
Poznám, že se mu líbíš.
Vůbec se mi nelíbí.
A na rase mu vůbec nezáleží.
- Nejde o to, že je bílej. - Ne?
Je tvoje nebo moje?
Moje a mám ji na potom.
Myslím, že je na ted'. Pokud mi paměť slouží,
- tak je moje. - Ne, Simone.
Ne, Simone. Simone, sundej ji.
- Hned ji sundej. - Sluší mi.
- Co to děláš? - Hele, červená mi sluší.
A vždycky slušela.
- Propána. - Simone, sundej to!
- Skvěle mi padne. - Vytaháš mi ji!
- Hned ji sundej. - Je hezká, sundej mi ji sama.
- Vážně. - Dáš si říct?
- Přestaň. Simone, sundej to. - Ty ji sundej.
Ano.
Mami!
- Řeknu jí to. - Do toho.
- Mami! - Co?
- Veze Simona do hotelu. - Zaplatím ho. O co jde?
- Můžu s tebou mluvit? - Jistě.
- Proč ho vezeš do hotelu? - Nevidělas, co dělali.
- Mami, to byla jen hra. - Jo, hrátky skončily.
Pane Jonesi, nestrojím se do dámského.
- Jen pro upřesnění. - Do dámského?
Ne, víš... Co to...? Jde o košilku.
- Takovou ani nemáš mít. - Jsem dospělá, Percy.
Nezakrývá dospělé části, Thereso.
Ale proč má být v hotelu?
- Můj dům, moje pravidla. - Tvoje pravidla?
Tenhle dům nezvládne víc testosteronu.
Nemůžeme překročit hladinu testosteronu.
Tak to bude, dokud se holky nevdají, možná i potom.
Nenaznačuju, aby se někdo vdával.
- Proč nemůže být v suterénu? - Je to tam moje!
- Mám tam svoje věci. - Seš sobec.
Je tam plíseň. Černá plíseň.
Nebudu ho vystavovat riziku.
- Víš, jak směšně mluvíš? - To je v pořádku.
Není. O čem to mluvíš?
Je to dům tvého otce. Budeme ctít jeho pravidla.
Nastavil hladinu testosteronu, a já se tím budu řídit.
Tys na to naletěl? Jdu s tebou.
To ne.
Nechceš, abych s tebou šla do hotelu?
- Jistěže chci. - Tak co je?
- Haló? - Musíš zůstat tady.
- Musíš zůstat. - Chci být s tebou.
My jsme tady. Už budete hotovi?
Možná se zatím posadíme.
Pojd', zlato, posadíme...
Musíš pomoct mámě s oslavou.
Nechceme je přeci stresovat.
- Ne. - Fajn?
- Jsme hotovi. - To jsem rád.
Jdeme.
- Vezmeme tvý věci a jdeme. - Dobře.
Kde je? Kde je?
- Proboha. Jsme sledovaný? - Ne, ne. Keisho, Keisho.
Ne. To je Simon. Přítel Theresy. Její mladší sestra Keisha.
- Těší mě. - Jasně! Taky mě těší.
Odnes to do auta. Přijdu za tebou.
- Tati, tati. - Co je?
- On je bílej. - Já vím.
Vím, že to víš. Chtěla jsem tě vidět, když to znovu uslyšíš.
Ted' ne.
- Máme rezervaci na večeři. - Sejdeme se tam.
Byla černá jako noc
Louie byl bělejší než sníh
Nebezpe...
Rozdáme si to A černý holky:
Vypadá to na déšť.
Ne.
Ty mraky nevypadají dobře.
Bydlím tu. Znám počasí.
Theresa říkala, že šéfujete úvěrovýmu oddělení.
To musí být zajímavá práce, co?
Přemýšlím, že přejdu do menší firmy.
Je tam míň politickýho svinstva.
Myslíš, že neznám politický svinstvo?
Mám ho každej den na talíři.
Když dám chlapovi půjčku, jsem s ním 30 let spjatej. Když ne,
musím se s tím srovnat v kostele.
- Znám ten pocit. - Nenaznačuj, že máme podobný práce.
Ještěže neprší.
Neprší, jen mrholí.
Možná by to chtělo pustit stěrače.
Až začne pršet.
No tak, vy dvě, jdeme.
Nechci přijít pozdě. Keisho!
Už jdu! Proč vždycky klepeš nejdřív na mě?
Protože tu pořád bydlíš.
Jdeme. Prší. Nechci přijít pozdě.
Pojd'.
Jaký to je?
- Co? - Chodit s bělochem.
- No tak, Keisho. Myslíš sex? - Jo.
- Kde je máma? - Dole.
No tak! Povídej.
Víš, jak se povídá o velikosti?
- Jo. - Je to přesně naopak.
- Vážně? - Mají je velký.
Ale nemají jen velký penisy, ale umí i zpívat.
Když mají radost, zpívají.
Znají spoustu písniček. Jsou jako rádio.
Přestaň. Nech toho.
Keisho, vážně. Líbí se ti?
- Jo. Je hezkej. - Já vím.
- A co naši? - Máma je v pohodě.
Táta se zdá trochu nervózní.
Ale ne víc než obvykle.
- Holky! - Už jdeme!
Chci ti říct, že tě mám moc ráda.
- Copak? - Ať odted'
udělám cokoliv, třeba nabourám tátovo auto...
- Copak je? - Nebo vykradu banku,
- když podpálím tenhle dům... - Keisho.
...já nebudu ta, kdo si domů přivedla bělocha.
Díky.
Mami!
- Můžu vám vzít zavazadlo? - Ne. Děkuji.
Nesvěříš pikolíkovi tašku?
- Mám jen jednu. - Myslíš,
že ti ji prohrabe a vezme ti kartáček a drahej kondicionér?
- To ne. - Něco ti řeknu, mladíku.
Děda Theresy byl 60 let pikolík. Nikdy nic nevzal.
- Vezmete mi zavazadlo? - Je snad tvůj otrok?
- Ne. - Mám vám vzít zavazadlo, pane?
Já nevím.
- Další, prosím. - Dobře.
Dobrý večer. Reservace pro Percyho Jonese.
- Jones s J? - Ne, Jones s P.
Volal jsem minulý týden.
Už před týdnem jste věděl, že mě vykopnete?
Věděl jsem to před 24 lety,
když doktor řekl, že to bude holka.
- Tady to je. - Fajn.
- Pokoj je obsazen. - Cože?
Nástup byl do čtyř.
Je čtvrtek večer. Určitě máte jiný pokoj.
Bohužel máme plno. Stejně jako ostatní hotely.
Ve městě je sjezd zednářů.
Přejete si ještě něco, pane Pjonesi?
Asi budu muset zůstat u vás.
V centru je bezva hotel. Neměj strach, jdeme.
Další.
Dobrý večer. Vítejte v Cranfordu.
Váš suterén jsem sice neviděl...
Je tam vlhko. Nelíbilo by se ti tam.
Myslím, že o vlhkost ted' nejde.
Tobě jde jen o to být pod jednou střechou s mou dcerou.
Pane Jonesi,
ve vašem domě budu ctít vaše pravidla.
Jasně. Ted' mě poslechneš.
Ale až se ve 3 ráno probudíš nadrženej,
- poslechneš toho svýho. - Žádnej pokoj není volnej.
Přísahám, že nic neprovedu.
Dej to do auta.
Za 10 minut je večeře. Nevím, jaká je Marilyn na dochvilnost,
ale znám Theresu.
Tý bouřce se chci vyhnout.
Dobře.
Můžeš být v mým suterénu. Ale pamatuj:
Tyhle oči vidí všechno.
Nastup a jedeme.
Černoch a běloch, žijí v dokonalě harmonii
- Běloch - Žijí v dokonalě harmonii
Jak dlouho jste spolu?
- 5 měsíců. - 6 měsíců.
Tak kolik?
Theresa to počítá od seznámení,
ale já to počítám od prvního...
- Jaké tu mají kuřecí? - Dobré.
Říkala jsem vám, že jako první tanec
budeme s tátou tančit tango?
- Tango? - Ty a táta?
Za mlada jsme tančili pořád.
Zlato, říkal jsem, že tango ne.
Už si říkáme slib. To stačí.
Budeme tančit tango.
Omlouvám se, nevypnul jsem ho.
Je to důležitý hovor.
Můžeš si to vyřídit tady. Klidně se posad'.
Je to pracovní. Nuda.
Práce není nuda. Simone, sedni si a vyřid' si to.
Dobře.
- Haló? - Simon?
Jo, tady Simon.
Promiň, že jsem nezavolala dřív.
Snad Theresa vydělává jako fotografka dost.
Říká se, že tě bude prošetřovat
Komise pro cenné papíry.
Za tím je určitě Nathan.
Taky si to myslím. On je poslední, kdo by chtěl,
aby jeho nejlepší člověk šel jinam.
Vždycky mě láká nová výzva.
Posloucháš mě?
- Přehlasovali tě. - Bezva!
Nemůžu za to. Jen říkám, co mi řekli.
Zavolám příští týden.
Nathan ti dal zase odměnu?
Ne. Je to trapný.
Dobrý večer. Co si dáte k pití?
Vodku s tonikem.
Oslavuju ten dobrej telefonát.
Jemu dejte ten alkohol a ostatním jako obvykle.
Dají si ledový čaj a já svou limonádu.
Já si dám sklenici Pinot Grigio.
- A já Cosmo. - Já taky.
Přineste jim ten alkohol a já si dám limonádu.
Někdo se musí chovat zodpovědně.
Simone, prej umíš zpívat.
Co seš, soprán, alt nebo...?
Ne, možná bas.
- Moc nezpívám. - Jak dlouho udržíš tón?
- Udrží. - Vážně?
- Hodně dlouho. - Zazpívej něco.
Je ti něco? Napij se vody.
Jerry. Nathan mě dostal do pěkný bryndy.
Potřebuju... Promiň. Potřebuju prachy.
Zavolej mi, až si to poslechneš. Potřebuju pomoc.
To snad není pravda.
SLIBY
"Předved' mi svý sexy tělo"?
Věděl jsem, že přijdeš.
Přinesla jsi mi tu sexy košilku?
Co máš za problém? Nemáš vlastní prádlo?
- Jak se ti tu líbí? - Je to útulný.
- Zajímavá vůně. - Říkal jsem, že je tu plíseň.
Přišel jste si pro tohle? Nejde vám napsat slib?
Do toho ti nic není.
Chci jen říct, že bych vám mohl pomoct s něčím romantickým.
Nemysli si, že víš o romantice víc než já.
To vaše držení za ruce, krmení a vzájemný otírání pusy.
To jsou voloviny.
Být ženatý 25 let, to je opravdová romantika.
A věř mi, je to válka.
Brutální. Vyčerpávající.
Zdá se, že někdo dokončil svůj slib.
- Můžu zhasnout? - Asi jo.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Díky. - Nemáš zač.
- Co je? - Jdu spát.
- Tady? - Přímo tady.
- Nemáte nahoře postel? - Mám.
Theresa taky.
Když tu budu spát, tak se dobře vyspí
a sama. Dobrou noc.
Pardon.
Co to děláš?
Je to jen polštář. Potřebujeme bariéru.
Na co?
Ve spaní se hodně přesouvám.
Jak to víš, když spíš?
Theresa jednou říkala, že...
Říkal jsem jí to já, když mi to někdo řekl.
Theresa to nebyla.
Tak si o tom promluvíme, jo?
- Theresa a já máme... - O tom nebudeš mluvit.
...zdravý vztah. - Přestaň!
- Nemůžeme o tom mluvit? - Nechci slyšet,
že spíš s mou dcerou. Ted' spíš se mnou. Dobrou noc.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Seš brzy vzhůru.
Nebo pozdě. Podle toho, jak se na to díváte.
- Kávu? - Jo. Díky.
Nechápu, jak s ním spíte.
- Roztahoval se? - Trochu.
Tlačil se?
Spíš se zaklínil.
Velkej chlap se rád při spánku tulí.
Kéž by byl přítulnější, když je vzhůru.
Když můj otec poznal Percyho Jonese,
- nemohl ho vystát. - Fakt?
Ale nakonec se sblížili.
Ne.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Dobré ráno, zlato.
- Chyběls mi. - Ahoj, mami.
- Ty mně taky. - Vyspal ses dobře?
Jo.
Kdo se mnou pojede pro kytky?
- Já. - Já taky.
Ale brzy. Odpoledne jdu do práce.
Dobře.
- Ahoj. - Dobré ráno.
Jsi dnes nějaký veselý.
Mám radost, že tvá dcera nebyla zneuctěna.
Z té matrace tě přeci bolí záda.
Nebolí.
Můžu tam spát každou noc.
Každičkou noc.
Dobré ráno, šéfe. Nesu vám kafe.
- Tak jak zní verdikt? - O čem to mluvíš?
O příteli Theresy.
Co je zač, malíř, básník? Chtěl půjčit peníze?
Moje dcera si umí vybrat.
A ten kluk je vážně něco.
Tak mi něco prozrad'te. Ukažte.
Jo. Díky.
Tak poslouchej. Je velkej a sympatickej.
- Jak se jmenuje? - Jamal.
- Má Howardovu univerzitu. - Howardovu?
Jo. Hrál basketbal.
Málem se stal profík, ale dal se na medicínu.
Před 4 rokama o něm v Jetu vyšel velkej článek.
Fakt?
Rodiče z Atlanty, znají pana Kinga, doktora Cosbyho a reverenda Jacksona.
- Fakt jo? - Ted' dolů doprostřed.
Dolů? Narovnejte se.
- Je to ono? - Jo. Jo.
Reggie, jsem nejšťastnější chlap v Jersey.
Moje dcera má skvělýho černýho kluka.
- Páni. - To je ono.
Podržím to tam. Nemám s tím hejbat, co?
Promiňte, šéfe.
Je tu Simon Green.
Vypni to, Reggie. Dej to pryč.
No tak, Reggie, hni sebou...
Hned jsem tam.
Hned tam budu. Jen...
- Frede, kdo je Simon? - Prej přítel Theresy.
Měl by se modlit, aby se to nedozvěděl Jamal.
- Hned přijde. - Fajn.
- Jerry? - Simone.
- Ahoj. - Simone, jak se vede?
Dostaň mě do nanotechnických akcií. Chci 10 balíků.
To je 50 táců.
Vykradls banku?
Počáteční veřejná nabídka je v úterý. Co mám jako dělat?
Vím, kdy to je. Já to datum stanovil.
Nakup pro mě na marži.
Víš, co? Ty už tady nepracuješ.
Jerry, potřebuju to, než si seženu práci.
Simone, vím, že na tom seš blbě,
ale to nemáš ani 50 táců?
Zpeněžím svoje důchodový konto, jo? Za 10 dnů to mám.
Na marži nemůžu. Potřebuju hotovost.
Ted' jsem v Jersey. Kde mám vzít hotovost?
Určitě někde najdeš bankomat.
Dobře. Prachy seženu. Ty to objednej.
Prachy do úterka.
V pondělí ti je přinesu osobně.
Ne, abys vycouval.
- Dobrý den. - Ahoj, co tady děláš?
Včera jsme nevykročili správnou nohou.
Tak jsem si říkal, že zajdeme na oběd.
Třeba se trochu sblížíme.
Sblížili jsme se dost ve 3: 10 ráno. Měls koleno v mým rozkroku.
Jasně.
Z vu vás.
- Z veš mě na oběd? - Jo.
Myslím, že je to správný, když už spolu spíme.
Dobře.
Pěkná banka.
- Jsem rád, že se ti líbí. - Jo.
Mám rád atmosféru malýho města.
Není to tak komplikovaný. Někdo chce prachy, tak přijde a řekne:
"Percy, potřebuju půjčku." Že?
A vy pak řeknete: "Co? Jo. Kolik?"
A on: "Já nevím, to řekněte vy."
"50 tisíc dolarů?"
Ty potřebuješ 50000?
- Jestli potřebuju 50000? - Jo.
Ne.
Rozhodně ne.
Jen se mi líbí ten postup.
Kolik válců mají motory v NASCAR, 6 nebo 8?
- Jo. - 6. Nebo 8, to...
To záleží na spotřebě auta.
Nikdy jsi nedělal v depu, aspoň to přiznej.
Tak dobře. Fajn.
V motorech jsem se nikdy moc nevyznal.
Jay... Jeff... Jeff Gordon
mně v depu moc nedůvěřoval.
Ale v autech jsi jezdil.
- V autech? - Jo.
Rozhodně.
Fajn.
Tak dobře. NASCAR jsem nikdy neřídil.
Byl jsem nervózní a chtěl jsem zapůsobit.
Neměls lhát.
Uděláme to takhle. Pojedeme jedno kolo.
Když mě porazíš, půjčím ti ty prachy.
Vážně?
Já to věděl! Potřebuješ ty prachy.
Nepotřebuju.
Uhni!
Jo, jo, hlupáku!
Břídile!
Uhni se!
Co tady sakra děláte?
Je jasný, kdo tady byl první.
Máš sakra pravdu, že jsem vyhrál.
Projel jsem keřem a na silnici...
Já jsem projel keřem první.
- Jel jsem rychleji. - Je to jasný.
Projel jsem a najel na silnici,
- když jste ani nebyl v keři. - Hele.
Řidičák a techničák.
- Dědo. - Tady je moje krásná holčička.
Ahoj. Simone, to je můj děda.
- Ahoj, Howard Jones. - Dobrý večer. Simon Green.
- Těší mě, pane. - Mě taky.
- Nazdar, závodníku. - Hej, hej.
- Co tu dělá ten běloch? - To je můj kluk Simon.
- Tvůj kluk? - Jo.
- Neřekls, že je bílej. - Řekl.
- Kdy? - Doma.
- Myslel jsem, že kecáš. - Tak to stačí.
Zapomněla jsi na vodku.
Řekni modlitbu, Percy.
Díky, Bože. Amen.
- To bylo rychlý. - Bůh ví, že nemám čas.
- Simone, podej mi brokolici. - Ano, pane.
V New Yorku nejsou volný mladý černoši?
Minulý týden došli, dědo.
Jen chci zjistit, proč sis tak vybrala.
- Nevšímej si ho. - To nic.
Babička si tě hned zamilovala,
ale pak říkala takový věci. A já: "Cože? Babi."
- Jaký věci? - Jo, jaký věci?
Ale nic. Prostě věci.
- Jako? - Jo, jako?
- Tati, zvládnu to. - Já vím.
Až to uslyšíte, budete se smát. Říkala,
že Theresa je moc hezká holka.
To je tak milý.
Tak jsem se jí zeptal, co se jí na tobě líbí nejvíc.
Řekla: " Líbí se mi ta její černá hlavička."
- Kde bydlí babička? - V Brooklynu. Proč?
Chci vědět, jak daleko pojedu, abych jí nakopal její bílej zadek.
Moje vnučka není černá hlava.
Když to říkala, oblíkala si kapuci na shromáždění Klanu?
Uklidni se. Podej mi máslo.
Babička není zlomyslná.
- Ne, není. - Je jí 82.
Je to stará škola.
Mně je 74 a jsem taky stará škola.
A neříkám bělochům "bílá prdel".
- Bělokaz. - Bělořit.
- Bělouš. - Bělokur.
- Bledá tvář. - Ptačí hovno.
- Ptačí hovno? - Je skoro bílý.
- To je dobrý. - Howarde. Percy.
- Málem ti zaskočilo, vid'? - Percy!
To nic. Omlouvám se za to, co babička řekla.
Ale jsou lidi, který nezměníte,
- i kdybyste chtěli. - Jo.
Něco vám řeknu. Na loňským Díkůvzdání
řekl můj strýc Dave vtip o černoších.
Před celou rodinou jsem mu řekl:
"Hele, je to nevhodný a nebudeme to poslouchat."
A...
Tohle se musí dělat.
Aby se lidi změnili, musíte jim to hned vytknout.
- Přesně. - Co to bylo za vtip?
Prosím?
Řekni ten vtip.
- Už si ho nepamatuju. - Ale pamatuješ.
Fakt ne... Bylo to...
- Tati. - Srabe.
- Prosím? - Nic jsem neřekl.
Tak víte co? Řeknu ten vtip.
- Ne, Simone, neřekneš. - Ne, zlato, to nic.
A řeknu vám proč.
Když ten vtip neřeknu, tak ho jen umocním, že?
- Takže řeknu ten vtip... - Jasně.
...a uvidíte, jak je primitivní, hrubej
a vůbec ne legrační.
Jak se říká...?
Jak se říká stu černochům
zakopaných v zemi až po krk?
- Jak? - Afrotrávník.
To je hezký.
- Čemu se směješ? - Je hezkej.
Hezkej neznamená vtipnej. Další.
- Tati, ne... - Nech ho říct vtip.
Už žádný neznám.
Dobře. Samozřejmě, že znám další černý vtipy,
ale už jsem dokázal, o co mi šlo.
Takže další vtipy můžeš umocňovat?
Já vám rozumím. Přivádíte mě do rozpaků.
- Ne. - To nic. Mně to nevadí.
- Ted' nevycouvnu. - Vycouvej, Simone.
Bariéry se odstraní, jen když
budeme otevření, že?
- Je to tak? - Jo.
Jak se říká tomu,
když 300 bělochů stíhá černocha?
Jak?
PGA Tour.
- Chápu. - Tiger Woods.
- Ten je dobrej. - Je hezkej.
Řekni další.
Dobře. Jak víme, že Adam a Eva nebyli černý?
- Jak? - Už jste někdy zkusili
vzít černochovi žebro?
- Ten je fakt dobrej. - Fakt dobrej.
Já bych vám ho určitě nevzal.
- Vy ho ohlodáte až na kost. - Ten je dobrej.
- Řekni další. - Tak dobře.
Proč černoši nemají rádi kýchnutí?
Když slyší: "Chcípni, potvoro," myslí, že někdo sejmul jejich sestru.
Je to pravda.
To je fakt pravda.
To je jako šitý na míru tobě.
- Proč já mám bejt potvora? - Nikdo nemluví o tobě.
- Jde o sestru... - O sestru.
Nejsem žádná sestra potvora.
Jedeme dál.
Dobře. Jaký tři věci
- nemůže mít černoch? - Jaký?
Černý oči, tlustý rty a práci.
Nakopu mu prdel.
- Ne! Ne, je to... - Sedni si.
Víme, že na to máš, ale v klidu si sedni.
No tak. Je to vtip.
Přesně tak, tati. Sedni si, byl to jen vtip.
Hi, hi, ha, ha, nic víc.
Omluvte mě,
nějak mě přešla chuť.
Půjdu se projít.
- Měl jsem skončit u tý potvory. - Neměls vůbec začít.
Není to jako my dva doma, když se smějeme kravinám.
Jsme v tátovým domě, Simone.
Co mám dělat, mám se mu zase omluvit?
Ne.
Přejde to a všechno bude v pohodě.
- On tě provokoval. - A tuplovaně...
- Řekl mi srabe. - Já vím.
- Nikdo mi nebude říkat srabe. - Dávej si na něj pozor.
Už nevím, jak bych na něj zapůsobil.
Říkat černý vtipy není dobrý. To si myslím já.
Myslíš?
Promluvím s ním.
Vážně?
Mluv o mně hezky.
Nebudu. To máš za trest.
- Vždyť jsem hodnej. - Umyj nádobí.
Já mám taky rád žebra. Já ne...
Proč je na mě tak zlej?
- Vedle je děda. - Sem nepřijde.
- To je mámina kuchyň. - Sem nepřijde.
Máš umývat nádobí.
- Nech mě. - Dobře, umyju nádobí.
Tady máš mísu s brokolicí.
Tati, musím s tebou mluvit.
- O čem? - Proč jsi to udělal?
Já si nezačal s černou hlavou.
Tati, Simon je hodnej. Má dobrý srdce.
- Hodnej, jo? - Přivedls ho do rozpaků.
- Myslíš? - Co ti na něm vadí?
Kromě toho, že je bílej.
Tímhle tónem se se mnou dostaneš do křížku.
Je mi fuk, že je bílej.
- Něco tají. - Co, NASCAR?
Myslíš, že to nevím, vid'?
Vím to. Se Simonem si říkáme všechno.
Miluju ho. A začni to respektovat.
Co kdybys respektovala mě a řekla mi, koho přivedeš?
- Nenapadlo mě, že tě to zajímá. - Nebyla sis jistá,
- tak sis mě otestovala. - Ne.
- Abys viděla reakci. - Ne!
- Tak co chceš? - Abys mi řekl, že nevadí,
že s ním chodím.
Mám strach.
Víš?
Mám vážně strach, tati.
Vím, že je všechno jinak, doba se změnila.
Ale měl bys slyšet, co nám občas lidi říkají.
A jak se na nás dívají.
Chci od tebe slyšet, že nevadí, že jsem s ním.
Zlato, když to řeknu, svět se tím nezmění.
Tati, ale změní to můj svět.
Změní to můj svět, budu-li vědět, že za námi stojíš.
Vždycky za tebou stojím.
A mám tě rád.
A mým úkolem je chránit tě.
A tomu klukovi nevěřím.
- Zlato. - Ano.
Kde vzal všechny ty zatracený černý fóry?
Co ty běloši dělají? Chodí na kurzy
- a učí se nový černý vtipy? - Nevím, Percy.
Pusť to z hlavy.
Pojd', zlato, musíme trénovat tango.
Říkal jsem, že to tancovat nebudu.
Proč? Protože si myslíš, že už to neumíš?
Protože tango je blbej tanec a nebudu ho tancovat.
Marilyn.
Proč nemůžeme tancovat šlapák? Co je na něm?
Protože je to blbej tanec, a já chci tancovat tango.
Hele, odložíme to na jindy.
Musím odvézt tátu domů.
- Vrátím se. - Fajn.
Co děláš?
Dveře jsou zamčený.
Okno.
Ticho.
Počkej, stůj.
- Trochu doleva. - Dobře.
Polib mě. Přesně tady jsem se poprvé líbala.
Nebudu tě líbat na místě, kde ses poprvé líbala.
- Ne, ne. - Proč ne?
Je to místo někoho jinýho.
Fajn.
- Jak se jmenoval? - Curtis Booker.
Měl zuby jako bobr.
Ale byl to hodnej kluk. A taky hezky líbal.
Líp než já?
- Mnohem líp. - Mnohem líp?
- Jo. - Popadnul tě za zadek?
- Ne. - Stisknul ho?
Ne, bylo nám 13.
- Chytil tě tady? - Ne. Pojd'.
- Počkej. - Pojd'.
Auto!
Dej pozor.
Tak.
Tady to mám ráda.
Úžasný, vid'?
Není to... Není to vrchol světa, ale...
Ale je to hezký.
Je to pevnost.
Sklad zbraní.
Jako malá jsem se v noci vykrádala z domu,
šla sem
- a snila. - Vážně?
Nebála ses vypařit z domu?
Nebojím se Percyho Jonese.
Tak to seš jen ty
a ty.
Je to jen Cranford.
Ale je skvělý tady vyrůstat. A založit tu rodinu.
Možná bysme neměli.
Co? Žít na předměstí?
Ne, říct ted' vašim o zásnubách.
Simone, říkala jsem ti, ať se mu nedíváš do očí.
Percy Jones na to není připravenej.
Percy Jones potřebuje čas.
Mnohem víc času.
- Nemáš strach, Simone? - Ne.
Nemám.
Nemůžu se dočkat, až si tě vezmu
a budu s tebou mít děti.
Dej mi dceru, která bude vypadat jako ty.
Můžu na tom pracovat.
- Jo? - Jo.
Doufám, že budu dobrej táta.
Budeš skvělej táta.
Nikdy nebudeš jako tvůj otec, Simone.
- Možná budu jako tvůj. - Jako Percy?
- Jo. - Ne.
Percy Jones je dobrej táta.
Je tu pro tebe.
Záleží mu na tobě. Má tě moc rád.
To jo.
Ale musíme ho naučit mít rád tebe.
Začneme tím, aby nezamykal dveře do suterénu.
To se nepovede.
- Zahrajeme si na Curtise Bookera. - Neměla jsem ti to říkat.
- No tak, jednoho bobříka. - Ne.
- No tak. - Ne. Já chci Simona Greena.
Marilyn, zhaslas světlo na verandě?
Hodná holka.
Velice elegantní.
Musím trochu zkrátit kalhoty.
- Udělám to tady, dejte mi je. - To je mám jako sundat?
Klidně si je nechte, ale nechci vás píchnout.
Všímejte si jen kalhot, jasný?
Pane Jonesi, kde jsou další židle?
Jste slepý? U zdi.
- Zavřete za sebou dveře. - Dobře.
Percy, oblíkni si něco. Jsou tu lidi. Díky.
Díky, zlato. Nevšimnul jsem si.
- Jak dlouho to potrvá? - Dvě mávnutí ocasem.
- Co to znamená? - Percy, jen klid.
Nebo se klidně rozčilujte.
Z vedne někdo ten zatracenej telefon? Díky.
- Dům Jonesových. - Tady Reggie, kdo je tam?
Tady přítel Theresy.
Jamale. Jak se vede? Percy mi o tobě vyprávěl.
- Cože? - Jmenuju se Reggie.
- Percy mi o tobě vyprávěl. - Fakt?
Jo. Víš, co?
Zahrajeme si basket.
Já ho moc nehraju.
No tak. Nestyd' se.
Prý jsi chodil na Howard a málem z tebe byl profík.
- To říkal? - Jo.
To říkal. Pořád se tebou chlubil, Jamale. Ale poslyš.
Dvě věci. Mohl bys mi podepsat
jedno číslo Jetu? A pak bych se chtěl seznámit s Cosbyovými.
- Jo. - Když říkám, že bych chtěl,
- tak bych fakt chtěl. - Uvidíme.
- Jako bych s nima vyrůstal. - Dám ti Percyho.
V 80. letech a...
- To je Reggie. - Bavíme se o Cosbyových. Promiň.
- Můžeš mě nechat o samotě? - Jako bych s nima vyrůstal.
- A zavři dveře. - Vždycky jsem je chtěl poznat.
Reggie, co jsi zjistil?
Simon Green už fakt nedělá v JP Oliver.
Rychle. Dejte mi kalhoty.
- Tak Jamal? - Nech toho.
Tady nejde o mě, ale o práci, kterou nemáš.
- Cože? - Jo. Uhni.
Drahoušku.
Thereso, pojd' sem. Chci s tebou mluvit.
- Co se děje? - Neví, co říká.
- O čem to mluvíte? - Tvůj přítel nemá práci.
- Předevčírem ho vyhodili. - Nevyhodili, skončil jsem.
Tys skončil? Proč jsi mi to neřekl?
- Je to složitý. - To jo, když seš lhář.
Tak já jsem lhář?
Co ta lež, kterou jste řekl Reggiemu? Jamal?
- Kdo je Jamal? - Jo, kdo to je?
- Přítel Cosbyových. - A co NASCAR?
Co jako? Přiznal jsem se.
- Přiznals, žes lhal. - Málem jste mě zabil motokárou.
Aspoň umím řídit. Díky němu nás málem zavřeli.
- Máme předvolání k soudu. - Nechal jste si mě prověřit.
- Chtěls ode mě půjčit peníze. - Nikdy jsem vás o peníze nežádal.
- Chtěls půjčit od táty? - 50 tisíc.
- Ne. On mě do toho navlíknul. - Nechal sis ho prověřit?
Moment. On mě přinutil. Seš má dcera. Není tě hoden.
- O tom ty nerozhoduješ. - To je pravda.
Jak to, že mně lžeš? Slíbils, že nebudeš.
- Zlato... - Nemusíš s ním chodit.
Chtěl jsem ti to říct, ale nechtěl jsem pokazit velkej víkend.
Říkals, že jako partneři si budeme říkat pravdu.
Jako tys řekla rodičům, že jsem bílej?
- Věděla jsem, že jim to bude jedno. - Jo. Ale není mi jedno, že seš lhář.
Kecy. Není vám to jedno. Taková je lidská povaha.
Takže ti vadí, že jsem černá?
- Co? - Tati!
Ať řeknu cokoliv, tak vy mě budete mít za rasistu.
- Slyšelas, "vy..."? - Jo, slyšela. Koho myslíš?
Lidi na zahradě.
O tom přesně... Vidíš? Něco řeknu a jsem rasista.
- Ne, Simone, seš lhář. - A rasista.
Co si dovolujete mi říkat rasista? Mám černou holku.
- Měls. - Mám.
Měls. Něco ti řeknu, synu...
- Co se tady sakra děje? - Já ti to řeknu.
Vyhodili ho z JP Oliver a...
- Nevyhodili, skončil jsem. - Vyhodili.
Nemáš se plíst Therese do života.
- Díky! - Nemůže nám tady jen tak
- vykládat lži. - Já nelžu!
To si nemyslím!
- Oslava se ruší, Percy. - Ty ses zbláznila.
Nechci ti říct slib. Byla by to lež.
Marilyn, zítra si řekneme slib.
- Má na to knihu a tak. - Můžeš sklapnout?
- Tys opsal slib z knihy? - Ne, neposlouchej ho.
Knihu mám pro inspiraci.
- Opsal to doslova. - Budeš litovat.
- To je tak ubohý. - No tak, Marilyn.
Jestli mě paměť neklame, bývala jsem dostatečná inspirace.
- Pořád seš. - Pro mě byste byla.
- Zanedbává vás. - Marilyn!
Marilyn, vrať se.
Přivezou dort za 200 dolarů a 30 kilo krevet.
30 kilo krevet, sakra!
Musel jsem si na to vzít půjčku. Marilyn?
- Je naštvaná. - Nenuť mě zvyšovat hlas.
- Donutíš mě použít sílu. - Snad máte rád dary moře.
Marilyn!
Thereso, počkej!
- Marilyn! Marilyn! - Thereso!
- No tak. - Marilyn!
- Vrátí se. - Nevrátí.
Musí. 30 kilo krevet.
No tak, zvedni to.
Z vedni to a je po tobě, zlato.
- Půjčím si vaše auto. - Co?
Nebudeš honit ženský. Měj důstojnost.
Kromě toho neumíš řídit ani motokáru.
Potíže v ráji?
Zlato, musíme si o tom promluvit.
Promluvíme si jako dospělí,
protože dospělí komunikují, když mají problémy.
Dívám se na tvý fotky na zdi a jsou moc krásný.
Myslím, že ti málo chválím tvou práci.
Víš, co? Seš nevychovaná. Tak mi zavolej zpátky!
Promiň, nejseš nevychovaná. Máš naprostý právo
na mě bejt naštvaná.
Neměla bys mi volat. Být tebou, tak bych mi nezavolal.
Zlato, zavolej. Zavolej mi.
Dívám se na tvoji nástěnku. Seš tu na fotce s klukem.
Myslím, že je to Curtis. Má zuby jako bobr.
Vypadá na víc než na 13. Nevím, jak to cítíš,
ale je to pryč. Starej Curtis Booker odešel.
Zlato, máš někde izolepu?
Chováš se, jako bych tě podvedl. Nikdy jsem tě nepodvedl.
Akorát sám se sebou, a tos mě chytla.
- Haló? - Darlene, jak se máš? Tady Percy.
Hledám Marilyn. Odpoledne odjela a ještě se nevrátila.
Kdo volá?
Percy. Percy Jones.
Promiň, Percy, musela jsem usnout na gauči.
Ty hledáš Marilyn?
Jo, nevidělas ji?
Co se stalo? Cos řekl mojí sestře, Percy?
Nic. Hele, kdyby ti volala, dej mi vědět, jo?
Jo a zítra se uvidíme na oslavě, vid'?
- Bude legrace. - Ahoj.
Neuhodla bys, kdo volal.
- Pan Percy A. Jones. - Percy A. Kdo?
- Jo. - Zlato, ten trpí.
Tak jo.
Mami, poslední sklenička?
Možná jo, možná ne.
Mami, měla bys to s tátou urovnat.
A já bych to měla urovnat se Simonem. Mami, prosím.
Nech maminku. Oni vám neutečou.
Tvůj kluk nechal práce a neřekl ti to.
- Měla by ses na něj vykašlat. - Cože? Ne, ale...
Mám 15 zmeškaných hovorů. 15, mami. 15.
- 15? - Má 15 zmeškaných hovorů.
- Ať si počká. - To je pravda.
- Zavolám mu. - Ne, nevolej.
- Neopovažuj se. - Prst pryč z tý spouště.
Lhal ti, Thereso? Lhal?
- Jo. - Tak jestli chceš, aby to už
- neudělal, tak ho nech trpět. - Nech ho trpět!
Jestli ho fakt chceš, musíš ho vycvičit.
Vycvič ho.
A jestli je tak dobrej a ty ho nebudeš chtít,
tak ho pošli ke mně.
- Poslední a dost. - Dvě.
To je řeč.
- Hej. - Na tebe, zlato.
Hej!
Ráno vstávám do práce, víte?
- Promiň, Marcusi. - Promiň, zlato.
Chceš ochutnat?
Díky, Marcusi.
Tohle je můj dům.
- Nezvedá to. - Nebavím se s tebou.
- Můžu si dát něco k pití? - Co, vodku?
Jo. Vodku. Dal bych si vodku.
- Promiň, Charlie, žádná vodka. - Určitě tady je.
Marilyn chtěla pořádat oslavu.
- Pořádá oslavu. - Chtěla.
- Je po oslavě, kámo. - Není, kámo.
Tady alkohol nenajdeš. Jsme křesťani.
Bingo.
Dům je plnej hříšníků.
Marilyn má dobrej vkus. Tahle stála aspoň 50 babek.
Ukaž. Podej mi ji.
- Můžu si dát aspoň trochu? - Ne.
Jen ochutnat?
Přines dvě skleničky. Dělej.
Kdo hraje?
Hráli. Už je to historie.
New York Giants vyhráli poprvé Super Bowl.
- Phil Simms a L.T. - Jo?
Jo.
Hráls někdy?
- Ne, už jsem to říkal. - Žalostný.
Tak jdeme na to.
Na co?
Hra!
Jedu!
Neříkal jste, že budete kopat.
Touchdown!
Jo!
- Ruce do týhle pozice. - Jak?
- Vy dole, já nahoře. - Dobře.
Držíte tenhle postoj.
Raz a krok. Tak.
- Já vás vedu. - Dobře.
Zpět. Dobře. Krok. Doleva. Dobře. Zrychlíme.
- Takhle ne... - Co je?
- Děláte to blbě. - Nedělám.
Blbnete a nedržíte postoj.
Mezi námi musí bejt prostor. Ne jako když spolu spíme.
Nedržíte postoj. Je to strukturovaný tanec.
- Zpátky. - To tě učila máma?
Jo, o víkendech jsem jí pomáhal v tanečních kurzech.
- Krok. - Tam tě taky vyhodili?
Ne. Nevyhodili mě, skončil jsem sám.
Kvůli penězům? Protože jinak to nedává smysl.
S managementem jsem měl odlišnej názor.
Nebyli na mě připravený.
- To nechápu. - A hlava. Skvělý.
O tom nemluvím. Mluvím o tobě a o Therese.
Nemáte nic společnýho.
Například:
Nemáš rád sport. Theresa ho miluje.
Seš byznysmen. Ona umělkyně.
Seš bílej. Ona černá. Něco jsem vynechal?
Ne, jde o to, že ona je vše, co já nejsem.
Je to moje druhá půlka. Bez ní nejsem celej.
Když člověk potká druhou půlku,
tak s ní je a je šťastnej. Cítí se celej.
Pak si uvědomíte, že bez ní nejste nic.
Nejde se vrátit a být jen půlka. Už víte, co to je být celej.
Rozumíte?
Jo.
A pořád mi to jde.
- To bylo hezký. - Jo, moc.
- To držení... - Líbilo?
- Bolelo to. - To víš, Percy Jones.
Dobré ráno.
Asi jsem přišel o mejdan.
- Jen jsme se dívali na fotbal. - Tak to vždycky začíná.
- Kde je Marilyn? - Spí u Darlene.
Musí bejt fakt naštvaná.
Vy jste věděl, kde jsou?
- Jo, ale myslel jsem, že se vrátí. - Omluvil jste se?
- Nic jsem neudělal. - Jasně.
Dante, nehrajte na mě tu svou metrosexuální hru, jo?
Tak jo.
Jedeme pro ně.
Ty tomu nerozumíš.
Svolaly všechny svý kamarádky a celou noc pomlouvaly chlapy.
Shodly se, jak je nenávidí.
- Kolik žen? - Určitě hodně.
Sestry. Nemůžeš mezi bandu naštvaných černošek. Je po tobě.
Jako chlapi musíme ustoupit.
- Má pravdu, Percy. - Já vím, ale mám strach.
- Mluv dál. - Trochu.
Líbí se mi to. A barva? Podělíš se o barvu?
- To nedělej. - Ne, neudělám.
Prozrad' nám to.
Tohle je úžasný. Růžová vášeň. Tu potřebuje každá.
Víte, co já vždycky říkám. Trocha makeupu
a učesaný vlasy nikomu neuškodí.
Víš, že nelžu.
- Jsou tam. - Půjdu první.
Zbláznil ses? Já už s tím mám zkušenosti.
Dávej pozor. Ukážu ti, jak na to.
Uprav se. Když už tam máš jít, ať vypadáš jako chlap.
- Něco tady... - Díky.
- Já to ne... - Ne, musíme. Musíme.
- Ale, ale. Sám pan Percy Jones. - To jsem já.
- To je dost, že ses ukázal. - Jak se vede?
Dobře.
- Percy. - Marilyn.
Marilyn, můžu s tebou mluvit o samotě,
ať dámy mohou v klidu jíst?
- Ne. - To se radši vrať domů.
- Takhle ne, hochu. - Ani náhodou.
Umíš to líp. Jestli něco chceš, tak to řekni.
- Přede všema. - Postav se k tomu jako chlap.
Vzal jsem ti tě, vid'? Copak to nic neznamená?
To sakra ne.
- Chce za to cenu? - Neznamená to nic.
- Jo, to fakt nic neznamená. - No tak.
Sakra. Mýlil jsem se, dobře?
- Dobrej začátek, Percy. - Pokračuj.
Mýlil jsem se už dlouho. Od chvíle, kdy jsem zapomněl,
že seš moje lepší půlka.
Kruci, Marilyn, seš všechno, co já nejsem.
Bez tebe nejsem celej.
Hele...
Než jsem tě potkal, myslel jsem si, že jsem celej.
Pak si vešla do mýho života, a já si uvědomil, že to tak není.
Nebyl jsem ani půlka.
Byl jsem možná čtvrtka. Ale když jsi mě včera opustila,
vzpomněl jsem si, jaký to bylo bez tebe.
A něco ti řeknu. Bez tebe nejsem nic.
- Páni. - Díky.
Zapomněl jsem na to
a omlouvám se.
Zlato, vem si mě.
Ať jsem zase celej.
- Miluju tě, Percy. - Já tebe taky.
- To je ono. - Vem ho zpátky.
- Stýskalo se mi. - Vůbec jsem nemohl spát.
Promiň, zlato, promiň. Je mi mnohem líp.
- Proto tě miluju. - Jo.
Ted' je asi řada na mně, co?
- Jo. - Dobře.
Po tom projevu to bude těžký.
- Krásný vyznání, Perci. - Díky.
Chtěl jsem říct něco podobnýho.
- Velikáni myslí podobně. - Přiznat chybu je fajn začátek.
- To jo. - Přesně tak.
Jasně.
Do toho.
Zlato, mýlil jsem se!
Co to děláš?
Předved' mi svý sexy tělo, bum, bum, bum.
- Ne. - Promluvíme si o samotě.
- Cože? - Nechci to slyšet.
- Ne. Mami. - Vyřešme to.
- Mami. - Dítě, prosím.
Dámy, prosím.
- Odved' si ho a vyřešte to. - Přesně tak.
Běž, běž.
- Díky. - Nenech po sobě šlapat.
To není správný.
- Říkal "bum, bum, bum"? - Může za to Percy.
Ty dva jsou zamilovaný, konečně se udobřují a vy do toho kecáte.
Moje láska je tady. Neříkej mi, jak ji najít.
Bože, smiluj se.
Zlato, no tak.
Chtěl jsem zapůsobit na tvýho tátu.
Nechtěl jsem přijet jako nezaměstnanej snoubenec.
Nikdy jsem ti nelhal a lhát už ti nikdy nebudu.
Lhal jsi o tý půjčce od táty.
To patřilo k tý předchozí lži. To se ne...
- Připadám ti jako idiot? - Ne.
Připadáš mi trochu jako Percy Jones.
- Ještě se snažíš vtipkovat. - Zlato.
- Proč se snažíš bejt vtipnej? - No tak.
- Nech mě. - Uklidni se.
Vypadala jsem jako pitomec. Nebudu se uklidňovat.
- Sama ses o to přičinila. - Cože?
Žes jim o mně neřekla.
Pak jsem se do toho zapojil a podělal to, dobře?
Zpanikařil jsem, když Nathan hlasoval proti mně.
Kdyby mi to vyšlo s těma akciema, měl bych prachy, než najdu práci.
- Dělal jsem to pro tebe. - Jsem snad tvoje matka?
Nemusíš se o mě starat. Dělej věci se mnou, ne pro mě, Simone.
- Budeš se mnou mluvit? - Mluvím.
- Ne, mluvíš na mě. - Mluvím s tebou, Simone,
ale ty musíš taky a říct mi,
jak ti mám důvěřovat, když mi nevěříš, abys mi řekl pravdu?
Jak se s touhle kůží vyrovnáme, když si nejsme oporou?
Fajn, vždycky budu ten bílej.
Já vždycky budu černá a hodlám se s tím vypořádat,
ale u tebe si nejsem jistá. Nevím.
Jestli mě chceš nechat, tak fajn a ne...
Stojím tady. Přímo tady.
Co víc chceš od bělocha?
Makal jsem, abys byla šťastná.
Usnadním ti to. Ruším zásnuby.
- Fajn. - Dobře.
Bezva.
Jsem v Jersey!
- Stůj klidně. - Vždyť stojím.
Seš v pořádku?
Jo.
Jsem.
Je mi skvěle. Bude to velkej den.
- To jo. - Jo.
Budu hodně fotit, tak se usmívej, jo?
- Budu. - A žádný slzy.
- Prý jsi minule brečel. - Nebrečel.
Potily se mi oči.
Byl jsem nervózní. Věděl jsem, že dělám chybu.
25letou chybu.
A na 25 dalších.
Zlato,
zavolej mu.
Moc dobře víš, že má mobil.
Zřejmě čeká na vlak v 17: 15.
Máme tu oslavu. Přived' ho zpátky.
- Kolik jsi měla zmeškaných hovorů? - 33.
- 33? - Jo.
33 zmeškaných hovorů? Zlato, to je hodně.
Víš, že je nezaměstnanej. Ano, ale zavolal, to musíš uznat.
33 zmeškaných hovorů, a ty nemůžeš jednou zavolat?
- Nebud' tak hrdá. - Ne, tati, o to...
Pýcha je k ničemu, když jde o srdce.
- Tak to není. - Ne?
Ne. Jde...
Chtěla jsem si ho vzít.
- Cože? - Chtěli jsme o víkendu
oznámit zásnuby.
Tak vidíš,
musím ti poděkovat, žes mě zachránil před zlomeným srdcem.
Zlato, jedno prostě nechápu.
- Proč Simon skončil v práci? - To mi neřekl.
Proč skončí v den, kdy má poznat budoucího tchána?
Už ho asi nebavilo čekat na povýšení, který nikdy nepřišlo.
Simon je vycházející hvězda. Vážně je.
Věřím ti.
Ale jeho šéf není moc příjemnej.
- Ty ho znáš? - Párkrát jsem ho viděla.
Vždycky byl docela přátelský.
Ale vždycky měl takovej výraz v očích. Prostě...
Není to hodný člověk.
Ale byl to Simonův mentor...
To je jedno.
Nech to být.
Dnešek je o tobě a o mámě.
Tak.
První fotka dne.
- Vem mě z hezčí strany. - Úsměv.
Nechci, aby mě máma takhle viděla.
- Mám tě ráda, tati. - Já tebe taky.
Kruci.
Ne, ne. To mi nedělejte, Percy Jonesi.
Máme přesný rozvrh. Všechno vychází. Načasování.
- Hned jsem zpátky. - Načasování.
- Hned jsem zpátky. - Za 10 minut?
- Nebo tak nějak, dobře? - Jak tak nějak?
Promiň. Percy, moje žena Diane.
Hodně jsem o vás slyšela, Percy.
Těší mě.
- Ví o tom Marilyn? - Jistě.
Neví.
Marilyn. Marilyn!
- Marilyn? - To je dobrý.
Marilyn?
Ujel ti vlak, co?
- V šest jede další. - Nastoupíš do něj?
Měl jsem jet tímhle.
Co tady děláte?
Vím, proč jsi skončil v práci.
Řekls šéfovi, že sem jedeš. A on: "Neber si tu černošku."
Tak to přímo neřekl.
Jak víte, že jsme se měli brát?
Říkal jsem ti, že mi nic neunikne.
- Theresa vám to řekla. - To taky.
Řekněme si to na rovinu.
Cos řekl svýmu šéfovi, bylo úctyhodný, působivý
a hloupý.
Nemůžeš skončit pokaždý, když na vás dva někdo špatně koukne.
Tak nikdy nevyděláš prachy.
Jak vy to 25 let zvládáte?
Bolestně.
Ne, vážně,
když si vezmeš černošku, někdy to bude bolet.
Musíš přiznat, že se mýlíš, a uznat, že ona má vždycky pravdu.
- Má pravdu? - Jo.
- Vždycky? - Jo.
- Pravdu. - Přesně tak.
Dobře.
- A co moje důstojnost? - Miluješ ji?
Chceš ji? Pak má vždycky pravdu.
Vím, že jsem se k tobě nechoval fér.
A mýlil jsem se.
Má dcera má štěstí, že tě má.
Nejsem zbabělec, pane Jonesi.
To o tobě vím.
Ale Theresa ne.
Měl bys jí dokázat, co jsi zač.
Má horkou hlavu jako její máma.
Každej si vybere svůj osud
bez ohledu na svýho otce.
Percy, nejsi dokonalej, ale mně to vyhovuje.
Protože dva dokonalý lidi v jednom vztahu je moc.
I když někdy reptáš a vymýšlíš si,
pořád seš ten kluk, kterýho jsem si vzala před 25 lety.
Přeju si, abych ho milovala stejně jako tehdy, ale nemiluju.
Miluju ho víc.
Díky, Marilyn, to bylo krásné.
Percy, váš slib.
Marilyn Jonesová, všichni ví, že jsem slib nenapsal.
Všichni to ví, protože jsi mě za to peskovala
- a řekla to všem kamarádkám. - Cože?
Víš, co? Podívej se na mě. Miluju tě.
Ale kvůli slibu jsi na mě nemusela být taková.
Víš, že nerad píšu. Ona to ví.
Nejsem spisovatel.
Umím to s číslama, ale ne se slovama.
A umím to s penězma.
A po 25 letech
tě jen žádám, abych mohl být sám sebou.
Nikdy nenajdeš
- Ne. Ne. - Dokud budeš žít
Panebože.
- Nikoho, kdo tě miluje - Miluje, Miluje
- Něžně jako já - Něžně jako já
Nic o mně nevíš.
Nikdy nenajdeš
Ať hledáš kdekoliv
Nehledám.
- Nikoho, komu na tobě záleží - Záleží, záleží
- Tak jako mně - Tak jako mně
Nechci se chlubit, zlato
Ale já jedinej tě miluju
Zapomněl jsem, co je to láska, dokud jste nepřišli se Simonem.
Dej mu druhou šanci, dcero.
Nikdy nenajdeš
Tady.
- Simon. - Simon.
Jo, Simon.
Ani za celou věčnost
Nikoho, kdo tě chápe
Tak jako já
To není Jamal.
Asi bych přišel na milion důvodů,
proč spolu nebýt.
Ale víš, co? Je mi to jedno.
Mně taky.
- Miluju tě. - Omlouvám se, že jsem ti lhal.
Taky se omlouvám.
Ty se omlouváš?
Můžeš to zopakovat?
- Promiň, Simone. - Ty se omlouváš?
- Omluvila se mi. Asi... - Omlouvám se, Simone.
Dámy a pánové, s radostí vám všem představuji
svého budoucího zetě Simona Greena.
Je švorc, nezaměstnanej
a bílej,
ale miluje mou Theresu,
a to nám stačí.
Vítej do rodiny, synu.
A ted' kouzlo.
- Podívej. - Podívej na to.
Pijte a bavte se.
Vítej.
- Podíváme se na tango. - Ne, na oslavu.
- Tango, tati, tango. - Dej ty nohy ze stolu.
Pardon.
PŘEHRÁT
- Vypadám dobře. - To seš ty, mami.
Tobě to tak sluší, protože se točíš kolem mě.
- Dobře. - Hele, hele.
Tohle jsi spletl.
- Bylo to perfektní. - Bylo tam zaváhání.
- Při zkoušce ti to šlo líp. - Při zkoušce?
- Noc předtím jsme trochu zkoušeli. - Tos mi neřekl, Percy.
Máš halucinace, Simone. S chlapem jsem v životě netancoval.
- Všechno jsem ho naučil. - Jsem rozenej tango tanečník.
Něco vám o tangu řeknu.
- Je to strukturovanej tanec. - To jsem ti řekl já.
- Co to bylo, mami? - To víš moc dobře, Thereso.
Seš dospělá ženská.
- Mami, pořád ti to sekne. - Já vím.
Ted' se dívejte. Ted' se rozjedu. Do toho, Percy.
- Do toho, Percy. Do toho. - Ztratil jsi postoj.
- Podíváme se na slib. - Ne, na oslavu.
- Pouštím oslavu. - Tak dobře.
- Tady seš. - Mám ji. Je moje.
Divila jsem se, žes nepadnul.
Tos přehnala. Podívejte... Já to tam rozjíždím.
- To jo. - Dělám to na tvou počest, Percy.
Nejseš žádnej profík. Běloch s předkusem. A moc ti to nejde.
Copak je to věc bílých? Černý mají taky předkus.
- Jde mu to skvěle. - Všechny roztančil.
Proč se můj chlap dívá na tvůj zadek, Thereso?
- Proč máš Samojce? - Kde je Mani?
- Minulý týden jsme se rozešli. - Díkybohu.
- Co se stalo? - Chodila jsem s ním,
abych naštvala tátu. Je strašně velkej.
- Hotovej bejk. - Pozor na pusu.
- Co je? - V mým domě takhle nemluv.
Jedeme. Do toho.
- Jedeme. - Jo.
- Kam jste šli, tati? - Co...? Vrať to.
S maminkou jsme na něco dostali chuť.
Seš dost stará. Šli jsme naklepat peřiny.
- Rozumíš? - Myslel jsem, že tak se tady nemluví.
- Ne, ne. - Ted' se všichni dívejte,
přijde zvedačka.
Jdeme na zvedačku.
- To bylo dobrý. - Bála jsem se, že mě pustíš.
Miluju tě!
To je Hříšný tanec. Umím to už od střední.
- Jo! Jo! Páni. - Dělals to s jinýma, Simone?
Ne. Jen s tebou.
A ještě něco pro vás mám!
- Tohle bolelo. - To... Jo.
Kvůli tomu se nedočkáte vnoučat.
Zavolám tvý mámě a poděkuju za ty taneční lekce.
- To je rána pod pás. - Jen vtip.
- Simone! - Pojd', já tě chytím.
A jsme na zemi.
- Ještěže si neroztrhla šaty. - To ne, ale mrzelo jí to.
- Musí trénovat. - Umím to líp.
- Panebože. - Byla to skvělá oslava.
Byla, mami.
Jo, oslava není oslava, když se něco nezadaří.
Titulky: SDI Media Group
[CZECH]